Citat:
Oprindeligt indsendt af helenekr
Man kan i hvert fald koge det så meget ned, at det man kunne før 2013, kan man ikke efter.
Det bliver i fremtiden slut med at få førtidspension, med mindre tilstanden er fuldstændig varig - og ikke pludselig kan krydres med universitetsuddannelser, jobs med løntilskud og frivilligt arbejde over 2 timer om ugen.
Som regeringen har påpeget, så har ordningen efter 2003 været totalt fejlslagen, i dét rigtig mange førtidspensionister har massere af ressourcer og kompetencer, blot de får ekstra tid til at komme sig - derfor hedder det nu ressourceforløb for alle, så de kan få alt den tid de skal bruge for at komme sig. Om det så kommer til at tage 5-10, 15 eller 20 år, så venter man.
Denne debat viser tydeligt, at der åbenbart er hold i regeringens påstande.
Men igen, det er ganske forfærdeligt for dem som står med deres ansøgning, og som vitterligt ikke kan magte et sådan forløb, at de skal et helvede igennem, fordi en stor del har fået tilkendt førtidspension på et forkert grundlag og har bevist, at med tid kan man sagtens komme sig.
Det er fedt folk kommer sig - ingen tvivl om det! Men det er edderhakkeme ikke fedt for alle dem der aldrig kommer sig, og som nu skal straffes fordi de relativt stærke, får trukket debatten hen til et niveau hvor ALLE nu skal bevise at de er varigt syge, tilstanden ikke kan forbedres og behandlings mulighederne udtømte. Selvom systemet vil vente på dem......
|
Synes man skal passe på med, at gøre sig til dommer over andre sygdoms forløb og gøren og laden.
Jeg kan så oplyse, at jeg sagde nej til mit første pension i 95. Jeg har kæmpet en kamp for, at blive i samfundet og vil meget gerne være der stadig.
Jeg er fysisk syg og de organer jeg bla. har fået fjernet vokser jo ikke ligefrem ud igen.
Jeg er mere dårlig i dag end dag jeg fik pension, derfor arbejder jeg heller ikke lige pt. men læser.
Ser intet forkert i, at os der har de evner og overskud til det gør det. Jeg håber på et job igen og derfor synes jeg det er vigtig, at jeg holder mig igang.