![]() |
|
Politik og Samfund Her er det tilladt at diskutere politik , nyheder og andre samfundsproblemer. Hvis du har problemer med at andre udtrykker deres uforbeholden mening om vores samfund, så er dette nok ikke stedet for dig. |
![]() |
|
Emne Værktøjer | Visningsmetode |
![]() |
#81 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 08-12 2005
Lokation: Dragør Danmark
Indlæg: 11.999
Styrke: 33 ![]() ![]() ![]() ![]() |
Sjælløse CEPOS slår til igen
Det er ren rutine for Lundby og kumpaner at gøre menneskeliv op i fiktive kroner og ører og bruge beregningerne til at pushe reformer, der skal fremtvinge en adfærd, der understøtter det bestående, ligegyldigt hvor hjernedødt det bestående er indrettet, skriver Johanne Thorup Dalgaard.
https://www.berlingske.dk/kommentato...slaar-til-igen Tænketanken CEPOS, hvis finansieringskilder offentligheden ikke må kende, har gennem de sidste to årtier indtaget en uforholdsmæssigt central position i den danske samfundsdebat. Den kalder sig liberal, men har en eklatant teknokratisk slagside. Det hele handler om økonomiske bundlinjer, som man så beregner med udgangspunkt i nogle stærkt ensporede antagelser om, hvad der betinger menneskelig adfærd, og hvad der kan kategoriseres som »værdi« i et samfund. Sådan noget som menneskers livskvalitet, lyst og glæde er – spoiler alert – ikke noget, der tilskrives ret høj samfundsværdi i den slags analyser. Klima og miljø er heller ikke i høj kurs. Her i højsommeren turnerer cheføkonom Mads Lundby Hansen så atter i medierne med en af sine måske mest sjælløse analyser til dato, selvom konkurrencen er hård. Denne gang er budskabet, at unge mennesker bruger for lang tid på at lave lystbetonede ting, inden de starter på en videregående uddannelse, og at staten bør straffe den adfærd. Det angiveligt liberale forslag er, at unge, der tillader sig at vente mere end to år med at træffe en endelig beslutning om retningen for deres liv, skal have halveret deres SU. »To jordomrejser må være nok,« som cheføkonomen bemærker i et karakteristisk udslag af manglende forbindelse til virkeligheden, sådan som den ser ud andre steder end i Nordsjællands liebhavervillaer. Lige så karakteristisk er den helt ublu instrumentalisering af de unge. De anskues som et råstof. Et materiale til bearbejdning og konsumering for samfundet. Det er ren rutine for Lundby og kumpaner at gøre menneskeliv op i fiktive kroner og øre og bruge beregningerne til at pushe reformer, der skal fremtvinge en adfærd, som understøtter det bestående, ligegyldigt hvor hjernedødt det bestående er indrettet. Men Lundby gør denne gang regning uden vært. For de mennesker, der er unge i dag, har noget, som de foregående adskillige generationer ikke har haft: Evnen til at forestille sig noget helt andet og bevidstheden om, at det er nødvendigt. Deres vilkår er omvæltningen. De kan ikke bare vandre halvbevidste ind i en tilværelse, der ligger nogle procenter i gennemsnit over deres forældres i levestandard. De arver en klode i brand. En akut og stadigt mere synlig klimakrise, der er skabt af foregående generationers kroniske uansvarlighed og ødselhed. En oligarkisering af verdenssamfundet, hvor værdier og goder alle steder flyder mod en lille økonomisk elite og undergraver demokratiske institutioner. Et Europa, der har gjort sig selv til gasnarkoman og fortsætter med at bruge gale, kejseraspirerende Putin som pusher, selvom han fører erobringskrig på kontinentet og frejdigt gambler med udløsningen af tredje verdenskrig. En velfærdsstat, der allerede knirker og knager og kun vil gøre det mere højlydt i takt med, at store årgange af ældre går på pension, mens små årgange af unge overtager driften af samfundet og dets institutioner. Det er allerede planlagt af samme ældre årgange, at de yngre skal arbejde, til de er 76 år gamle – for sådan får man sorte bundlinjer i samfundsøkonomiens regneark. De ældre generationer, der er ansvarlige for den arv, bør indlysende unde de unge mennesker tid til at nyde deres ungdom og tænke sig godt om, inden de uafvendeligt må påtage sig alle byrderne. Her fra midten af trediverne skal jeg i hvert fald hilse og sige, at man tids nok kan komme til at føle sig som et ubetydeligt tandhjul i det kværnende samfundsmaskineri. Der er ingen grund til at skynde sig i den retning. Johanne Thorup Dalgaard er cand.scient.pol. og embedsmand Hilsen Peter ![]() ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#82 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 08-12 2005
Lokation: Dragør Danmark
Indlæg: 11.999
Styrke: 33 ![]() ![]() ![]() ![]() |
Kære CEPOS, borgerne skal ikke ses som tandhjul i velfærdsstatens maskine
https://www.berlingske.dk/kommentare...derer-dannelse
Det er sjældent, at jeg er uenig med den borgerlig-liberale tænketank CEPOS. Det var dog tilfældet den 26. juli, hvor jeg så Mads Lundby Hansen i fjernsynet med et budskab om, at »to jordomrejser må være nok«. Baggrunden var en undersøgelse, som viste, at 41 procent af de unge har tre eller flere års pause mellem deres ungdomsuddannelse og videre uddannelse. I den forbindelse forslog CEPOS at halvere SUen for de studerende, som har mere end to år mellem afsluttet ungdomsuddannelse og start på yderligere uddannelse. Målet er at fremskynde studiestarten, så de unge hurtigere »bliver færdige« og kan komme uddannede ud på arbejdsmarkedet. Hilsen Peter ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#83 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 28-08 2014
Lokation: København
Indlæg: 638
Styrke: 11 ![]() |
Det er sjældent, at jeg er uenig med den borgerlig-liberale tænketank CEPOS?
Det må du gerne lige kommentere på phhmw, håber det er sætternissen der har været på spil ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#84 |
Føler sig hjemme på K10
Tilmeldingsdato: 22-04 2013
Indlæg: 40
Styrke: 12 ![]() |
Jeg tror det er vedkommende i berlinske som phhmw linker til, der sjældent er uenig. Jeg har da aldrig læst phhmw være enig med Cepos ,
|
![]() |
![]() |
![]() |
#85 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 28-08 2014
Lokation: København
Indlæg: 638
Styrke: 11 ![]() |
![]() ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#86 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 08-12 2005
Lokation: Dragør Danmark
Indlæg: 11.999
Styrke: 33 ![]() ![]() ![]() ![]() |
Sætternissen kære venner
Kære kampfæller.
""Jeg tror det er vedkommende i berlinske som phhmw linker til, der sjældent er uenig. Jeg har da aldrig læst phhmw være enig med Cepos ,"" Tak, for Jeres årvågenhed. Jeg har mange jern i ilden pt og besvare først denne fadæse nu. Sorry. Jeg har aldrig været ening i CEPOS, som i den grad er det mest utroværdige medie, Nord fra Alperne. Tråden dokumenterer hvorfor. Jeg undskylder til mine årvågne følgere og kampfæller. Alt hvad der har med -ismer og fanatisme at gøre vil jeg bekæmpe med alle lovlige midler. I får lige en en kærlig krammer ![]() Hilsen Peter ![]() PS Håber snart at Web kan få standset alle de tilkomne porno-tråde og andet vrøvl ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#87 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 08-12 2005
Lokation: Dragør Danmark
Indlæg: 11.999
Styrke: 33 ![]() ![]() ![]() ![]() |
Mads Lundby Hansen CEPOS: Her er det reformprogram, Danmark har brug for
https://www.raeson.dk/2022/mads-lund...-har-brug-for/
I øjeblikket forhandles der på Marienborg om dannelse af en bred regering med mulighed for en SV-regering. Både Jakob Ellemann og Mette Frederiksen har indikeret, at de vil gennemføre reformer, der øger vækst og beskæftigelse. Her kommer et bud på, hvilke reformer der kan og bør gennemføres inden for rammerne af en SV-regering. Kommentar af cheføkonom Mads Lundby Hansen, CEPOS FØRST OG FREMMEST bør man enes om at øge arbejdsudbuddet med 50.000 personer via nye reformer. Begrænsningen på den økonomiske vækst det næste årti kommer nemlig i høj grad fra mangel på arbejdskraft. Og der er et stort potentiale blandt de unge. Danmark ligger nemlig helt nede på en 25. plads ud af 38 OECD-lande, når det kommer til beskæftigelsesgraden blandt 25-34-årige. Her er der primært tre håndtag man kan dreje på: SU, dimittend-dagpenge og studietiden på universitetet. Mette Frederiksen har lige før valget foreslået kortere studietid på universitetet. Det er et godt forslag, for arbejdsmarkedet har slet ikke brug for så megen akademisk specialistviden, hvilket også fremgik af Nina Smiths Reformkommission, og det er jeg helt enig i. Forslaget giver godt 6.000 personer i øget beskæftigelse. Nina Smith har desuden foreslået omlægning af SU på kandidaten til lån. Det er blandt andet oplagt, fordi SU på kandidaten i høj grad går til personer med en pæn livsindkomst. Kombinerer man det forslag med en reduktion af SU’en på 20 procent og afskaffelse af det sjette SU-år, vil det øge beskæftigelsen med ca. 7.500 personer – blandt andet fordi nogle vil blive hurtigere færdig med studiet. Mette Frederiksen har allerede gennemført en god reform af dimittend-dagpengene. Men der er fortsat et pænt potentiale ved at reducere dimittend-dagpenge yderligere fra 9.500 kroner til 6.400 kroner, som svarer til SU-niveauet. Det vil øge beskæftigelsen med knap 3.500 personer, fordi unge nyuddannede akademikere hurtigere vil finde et job. Jeg ser ingen grund til, at unge nyuddannede akademikere har adgang til højere ydelser end unge ledige ufaglærte på kontanthjælp Der er også gode muligheder for at øge beskæftigelsen blandt seniorerne. Det mest oplagte ville være at afskaffe efterlønnen – særligt set i lyset af, at Arnepensionen er blevet fredet af Ellemann. En afskaffelse af efterlønnen vil øge beskæftigelsen med 18.000 personer i 2030. Herudover kunne man ekstraordinært øge pensionsalderen med tre måneder – så øges beskæftigelsen med ca. 8.000 Topskattegrænsen bør hæves til minimum 800.000 kr. Det vil flytte rigtig mange danskere ud af topskatten og øge arbejdsudbuddet, fordi det bliver mere attraktivt at arbejde ekstra. Hvis Venstre skal have en stor indrømmelse, skal topskattesatsen også sænkes med et par point. Det vil samlet øge beskæftigelsen med over 6.000 personer. Selskabsskatten bør som minimum sænkes fra 22 til 20,6 pct., som er niveauet i Sverige. Ifølge Finansministeriet er lavere selskabsskat et af de skatteforslag, der øger velstanden mest. Bl.a. fordi det bliver mere attraktivt at investere i ny teknologi og maskiner. Aktieskatten bør sænkes fra 42 til 30 pct. I dag har vi den 4. højeste aktieskat i OECD – i Sverige udgør den kun 30 pct. Den relativt høje danske aktieskat gør det sværere at tiltrække kapital til nye investeringer for små og mellemstore virksomheder. Desuden kan det medvirke til, at danske vækstvirksomheder lokaliserer sig i udlandet for at få tilført aktiekapital. Arveskatten bør afvikles for virksomheder og almindelige mennesker, som det er sket i Sverige og Norge. Arveskatten er en uretfærdig ekstra-skat på opsparing, som i forvejen beskattes hårdt. Der bør åbnes for hypermarkeder (kæmpe supermarkeder der kan introducere nye varer for danskerne og lægge et nedadgående prispres på detailhandlen) samt kørselstjenester såsom UBER. Danskernes privatøkonomi er udfordret af høj inflation og forhåbentlig kan det være et vindue for deregulering med henblik på, at danskerne kan opnå lavere priser og øget velstand. Der er brug for, at pensionskasserne etablerer det, man kan kalde en velfærdsopsparing, dvs. en Arbejdsmarkedspension 2.0. Statsministeren bør som Poul Schlüter i 1987 indkalde arbejdsmarkedets parter til trepartsforhandlinger om en velfærdsopsparing. Mens pensionsindkomsten er på plads for fremtidens seniorer via arbejdsmarkedspensionerne, er der en stor manko med hensyn til velfærdsservice. Det er meget svært at se, at det offentlige kan honorere danskernes fremtidige voksende efterspørgsel efter fx ældreservice, pleje og sundhed. Konkret kan der ved siden af pensionsbidraget til danskernes arbejdsmarkedspension være et velfærdsbidrag, der skal finansiere individuelle rettigheder til ældreboliger, plejehjem, ældreservice og lignende i privat regi. En privat håndtering af velfærdsservice vil kunne give helt nye innovative løsninger. Man kan fx forestille sig, at udenlandske velfærdsleverandører inden for plejehjem mv. for alvor vil tilbyde nye løsninger til danske pensionskasser. Løsninger som danskerne i dag går glip af, blandt andet fordi de danske kommuner er afvisende overfor private leverandører. Derudover kan man forvente, at et større udbud af velfærdsløsninger vil medføre en konkurrence om at være bedst til prisen. Det vil kunne føre til mere velfærd for pengene. Sidst men ikke mindst bør man udarbejde en klar aftale om at sænke OECDs højeste skattetryk. Der er faktisk råderum til det. Råderummet korrigeret for forsvarsaftale, demografisk træk mv. udgør 12,5 mia. kr. Det bør øremærkes til lavere skattetryk. Det vil gavne dansk økonomi og give danskerne flere penge i husholdningsbudgettet. Mads Lundby Hansen (f. 1969), cand.polit., er cheføkonom og vicedirektør i tænketanken CEPOS, hvilket han har været siden CEPOS’ opstart i 2005. I årene 2001-05 var han cheføkonom i Venstre. 1998-2001 var han økonom i Finansministeriet (skattepolitisk kontor) og i årene 1996-98 var han økonom i Økonomiministeriets internationale afdeling. Hilsen Peter ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#88 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 08-12 2005
Lokation: Dragør Danmark
Indlæg: 11.999
Styrke: 33 ![]() ![]() ![]() ![]() |
CEPOS’ nye direktør i sit første store interview: Her er min plan
https://www.berlingske.dk/politik/ce...er-er-min-plan
Det vakte opsigt, da Jes Brinchmann Christensen i efteråret blev udpeget til ny direktør for CEPOS. I sit første store interview vil han mane kritikernes frygt i jorden – men kridter samtidig forsigtigt op til et opgør med den borgerlig-liberale tænketanks image i den offentlige debat. Og måske vil vi fremover forbinde CEPOS med flere emner end i dag. Hilsen Peter ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#89 |
Moderator
Tilmeldingsdato: 08-12 2005
Lokation: Dragør Danmark
Indlæg: 11.999
Styrke: 33 ![]() ![]() ![]() ![]() |
CEPOS fortsætter sin retorik
CEPOS om fattige i Danmark: Mødrehjælpen er vendt på en tallerken – desværre fire år for sent
Man får desværre den mistanke, at Mødrehjælpens fokus er at fremhæve tal, der kan fremme deres politiske dagsorden om blandt andet højere kontanthjælp. https://www.berlingske.dk/kommentato...n-tallerkenDer er kommet færre fattige børn i 2022. Det viser Danmarks Statistiks nye opgørelse i hvert fald. Den såkaldte »børnefattigdom« er reduceret fra 53.800 børn i 2021 til 47.200 i 2022. Men hvordan hænger det sammen med, at inflationen rasede og var på cirka otte procent i 2022, hvilket gjorde os alle fattigere? Det hænger desværre slet ikke sammen, for Danmarks Statistiks opgørelse måler slet ikke fattigdom. Problemet med Danmarks Statistiks såkaldte fattigdomsmål er, at det er en relativ opgørelse: Hvis alle får halveret deres indkomst, så bliver der ikke flere fattige, selvom også dem med de laveste indkomster får halveret indkomsten. Det er dybt misvisende, fordi Danmarks Statistik dermed ikke fanger, at man kan købe færre rugbrød og vinterstøvler. Men det er grundlæggende årsagen til, at Danmarks Statistik kan komme frem til, at der er færre fattige børn i 2022, på trods af at inflationen har gjort alle fattigere. Målt for hele befolkningen falder den relative »fattigdom« med 19.000 personer i 2022. Et langt bedre mål er at anvende en absolut lavindkomstgrænse (som hvert år stiger i takt med priserne). Målt med en absolut lavindkomstgrænse stiger »fattigdommen« med 22.000 personer i 2022. Det skyldes naturligvis den høje inflation, som har gjort varerne dyrere i supermarkedet. Heldigvis har blandt andet Mødrehjælpen fået øjnene op for, at faldet i den relative fattigdom ikke rigtig kan mærkes ude i virkeligheden: »Det, vi har mærket i virkeligheden fra 2022 og frem til slut-2023, er en inflation, der har raset. Vi har tværtimod oplevet en stigende desperation, fordi købekraften er blevet udhulet,« udtalte Ninna Thomsen, direktør i Mødrehjælpen, til Politiken. Det er positivt, at Mødrehjælpen nu tager afstand fra Danmarks Statistiks relative fattigdomsmål. Så langt så godt. Men for fire år siden mente de præcis det modsatte: Et af de helt store temaer i valgkampen i 2019 var de 64.500 børn, som ifølge både Mødrehjælpen og Red Barnet var »fattige« – netop på baggrund af Danmarks Statistiks relative fattigdomsopgørelse. Der blev plantet 64.500 hjerter i Fælledparken, og debatten var en stærkt medvirkende årsag til, at S-regeringen indførte det midlertidige børnetilskud til kontanthjælpsmodtagere. »I dag lever 64.500 børn i fattigdom i Danmark. Red Barnet og Mødrehjælpen mener, at det er fuldstændig uacceptabelt i et velfærdssamfund som det danske,« lød det i en fælles pressemeddelelse fra de to organisationer i maj 2019. Nu viser Danmarks Statistiks nye tal, at de 64.500 børn (opgjort for 2017) er blevet reduceret til 47.200 børn i 2022, dvs. en reduktion på mere end 25 procent. Så burde Mødrehjælpen og Red Barnet da være jublende lykkelige? Det var jo »fuldstændig uacceptabelt«. Nej, for som nævnt kan Mødrehjælpen slet ikke mærke det ude i virkeligheden. Så det store spørgsmål er: Hvorfor i alverden gik Mødrehjælpen i byen med de 64.500 fattige børn tilbage i 2019-valgkampen? Når de nu mener, at den målestok ikke er relevant. Man får desværre den mistanke, at Mødrehjælpens fokus er at fremhæve tal, der kan fremme deres politiske dagsorden om blandt andet højere kontanthjælp. Jeg håber dog, at det skyldes, at Mødrehjælpen er blevet klogere, og at de fremadrettet vil fokusere på en absolut lavindkomstgrænse og putte den relative fattigdomsgrænse i glemmebogen. For ærlig talt, så er det fattigt, hvis vi skal gå og glæde os over, at alle er blevet fattigere, så længe tilbagegangen for de laveste indkomster er mindre end for resten af befolkningen. Vi er alle blevet dårligere stillet af den høje inflation, og det er der absolut ingen grund til at glæde sig over. Jørgen Sloth er fungerende cheføkonom i tænketanken CEPOS Hilsen Peter ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
|
|