![]() |
|
Politik og Samfund Her er det tilladt at diskutere politik , nyheder og andre samfundsproblemer. Hvis du har problemer med at andre udtrykker deres uforbeholden mening om vores samfund, så er dette nok ikke stedet for dig. |
![]() |
|
Emne Værktøjer | Visningsmetode |
![]() |
#1 |
Hjemmevant på K10
Tilmeldingsdato: 12-05 2013
Lokation: København
Alder: 59
Indlæg: 225
Styrke: 12 ![]() |
Omvendt socialt bedrageri
Beskæftigelsesminister
Mette Frederiksen Jeg har et problem, som kun ministeren kan afhjælpe. I 2012 afgjorde Købehavns kommune min sag om førtidspension. Jeg kan ikke, på trods af svær neurotisk angst, paranoia, depressive tendenser, som jeg har lidt af gennem nu 22 år og en kronisk rygskade med deraf følgende kroniske smerter, blive tilkendt førtidspension, på grund af følgende; 1. Jeg kan ikke blive arbejdsprøvet. Kommunen sætter det som en ufravigelig betingelse og forudsætning, at en arbejdsprøvning skal gennemføres, det, uagtet at den sociale ankestyrelse i november 2007, i en principafgørelse fastslog, at der skal være et formål med en arbejdsprøvning. Alle de rapporter der er indhentet i min sag, fra privat aktør, psykolog og psykiater slår fast, at jeg aldrig, hverken nu eller på sigt, kan vende tilbage til arbejdsmarkedet. Jeg har været revalideret 3 gange uden held. 2. Kommunen stille et ufravigeligt krav om, at jeg skal tvangsmedicineres, uagtet, at jeg allerede 3 gange er blevet forsøgt medicineret. Alle 3 medicinerings forsøg er blevet afbrudt, idet jeg fik en meget voldsom negativ respons til medicinen, dertil kommer, at jeg er kemisk allergiker og ikke tåler kemiske stoffer i medicin, mad, tekstiler, sæbe og vaskemidler mm. Også uagtet ministerens egen ord om, at der kun kan blive tale om medicinering, såfremt borgerens egen læge siger god for det. Min læge blev aldrig spurgt, Københavns kommune tager det som en selvfølgelighed, at jeg bare kan medicineres. 3. At kommunen først kan tage stilling til førtidspension efter endt terapeutisk behandling. Der er ingen der på noget tidspunkt har sagt, skrevet eller på anden vis ytret, at jeg nogen sinde vil blive færdigbehandlet terapeutisk. På den måde sikre Københavns kommune sig, at de aldrig kommer til at tilkende mig førtidspension eller kommer til at foretage en sagsbehandling. Kommunen har erkendt fuldt ud, at de ikke kan tilbyde mig noget. Kommunen overtræder efter min vurdering flere gældende regler og love, bl.a. ved ikke at tage udgangspunkt i min situation, men i kommunens egen økonomiske situation og ved at fastholde mig på kontanthjælp, nu i 20 år i match gruppe 5. Jeg har anket afgørelsen til beskæftigelsesankenævnet, som kommer til samme afgørelse, som kommunen og dermed bryder de, de samme regler og love. Ankenævnet skulle sikre, at sagsbehandlingen overholder gældende love og regler, derfor er jeg ikke i tvivl om, at det er lykkedes Københavns kommune, at ”købe” sig til den rette afgørelse i Beskæftigelsesankenævnet.. Kommunen træffer sin beslutning på baggrund af bl.a. en psykiatrisk rapport, der fastslår, at der med den angst jeg har, ikke findes nogen medicinsk behandling, at den eneste behandling der findes, er den allerede igangværende terapeutiske behandling, og at jeg ikke vil kunne vende tilbage til arbejdsmarkedet. Jeg har gentagne gange klaget til Borgerrådgiveren for Københavns kommune og fået medhold. Borgerrådgiveren har gang på gang, påtalt og kritiseret de gentagne grove lovovertrædelser, kommunen har begået i min sag, men uden at kommunen har rettet op på forholdene. Jeg har klaget til Folketingets Ombudsmand, som også giver mig medhold, men ingen myndigheder kan gøre noget, idet folketinget har fjernet alle sanktionsmuligheder fra den sociale lovgivning over for kommunerne, hvorfor Folketingets Ombudsmand har opgivet at føre socialsager. Københavns kommune har besluttet, systematisk at overtræde gældende love, idet det kan spare dem millioner af kroner og det helt uden nogen former for konsekvenser. Den metode er bedre kendt som ”organiseret kriminalitet”. Fuldstændig risikofrit, kan kommunerne lave omvendt socialt bedrageri og på landsplan ”spare” milliarder. Det er et ubeskriveligt helvede, at lide af en svær neurotisk angst. Oven i det helvede skal så lægges det mareridt, som, i det her tilfælde er Københavns kommune, der udsætter mig for overgreb, i form af lovovertrædelser. For lige at nævne et par af de groveste tilfælde af overgreb, er der en sagsbehandler i jobcentret på Musvågevej, der har udgivet sig for at være en navngiven psykiater og har under det dække, tilføjet sine egen ”psykiatriske” kommentar til min sag.. En jurist ved jobcentret har truet med, at tvangsindlægge mig på psykiatrisk afdeling, formodentlig på grund af, at han mener, jeg klager for meget, men det er trusler om grov overtrædelse af psykiatrilovgivningen. Det er i mit tilfælde, lykkedes Københavns kommune, at gøre en midlertidig kortvarig økonomisk ydelse, til en permanent varig ydelse, nu på 20.år, i strid med gældende lovgivning. Det har naturligvis sine konsekvenser. Jeg modtager netto kr. 8195,00 pr måned jeg har faste udgifter for kr. 4.500,00 pr måned og betaler selv livsvigtig terapeutisk behandling for kr. 6.800,00 pr måned, der udover skal der være til mad og andre fornødenheder, desuden lægger socialloven op til, at jeg også skal kunne lægge til side til uforudsete udgifter. På grund af den diskrimination folketinget har vedtaget, at det kun er personer under 37 år og som lider af depression, der kan få økonomisk hjælp til behandling, er jeg tvunget til selv at skulle betale. Jeg har ikke bil, går ikke i teater, biograf, ud at spise, dyrker idræt, jeg har ikke radio, tv eller telefon, ingen varme og kan naturligvis heller ikke betale, for den nødvendige ryg behandling, som er smertelindrende og som skulle holde problemerne med den kroniske skade i skak. Min 20 år gamle cykel duer ikke mere og jeg kan ikke få en ny, hvilket gør mig endnu mere fastlåst end før. Jeg skal have en nem-bankkonto. Jeg har ingen penge og har i princippet ikke brug for en bank, men jeg skal have en, som jeg skal ud og låne penge til at have, for at jeg, der ikke bruger bankens mange tilbud, skal betale, så alle dem der har råd til at betale for bankens ydelser, ikke skal betale. Jeg har været så mange år på kontanthjælp, at jeg blev tvunget af den daværende lovgivning, til at sælge den ejerlejlighed jeg havde, med så stort et tab, kr. 275.000,00, at jeg her 18 år senere stadig betaler af på gælden. Jeg har ingen glæde haft, af den store og meget lange højkonjunktur periode landet har haft. Jeg har ikke fået ny bil, jeg har ikke fået integrationskøkken eller kunnet rejse til Thailand 2 gange om året, men alligevel er jeg den der betaler prisen for det, igennem kommunens ”for syg til førtidspension” politik Kommunen har i min sag, kun lavet en reel sagsbehandling siden 2008, når der forelå en klage hos Borgerrådgiveren. I de sidste 2 år, har kommunen ikke foretaget nogen form for sagsbehandling. Kommunen ønsker ikke at indhente nye udtalelser eller rapporter, idet de på forhånd ved, hvad der kommer til at stå og det vil kun besværliggøre fastholdelsen af kommunens beslutning om, ikke at tilkende mig førtidspension idet jeg er for syg til at få det. Københavns kommune erkendte i 2008, at de ikke kunne tilbyde mig hverken job, fleksjob eller revalidering. Jeg er allerede forsøgt revalideret 3 gange. Jeg har 3 gange i år bedt kommunen om, at kommer med et tilbud i stedet for kontanthjælp. Den 15. april 2013 fik jeg brev, at kommunen stadig ikke kan tilbyde mig andet end kontanthjælp, men samtidig gør de mig opmærksom på, at de samtaler jeg bliver indkaldt til hver 3. måned, skal jeg møde op, under trusler om at mister retten til kontanthjælp, hvis ikke. Derudover gør kommunen meget ud af, at fortælle mig, at jeg ikke pr. brev eller mail kan melde afbud, men at det skal ske telefonisk. Jeg har bedt kommunen om, at stille telefon med abonnement til min rådighed og desuden forklare mig, at der står i loven, at kontakten mellem borgeren og kommunen kan ske både telefonisk, pr. brev eller elektronisk, hvad det er der gør, at jeg ikke kan melde afbud pr. e-mail eller brev, det har jeg naturligvis ikke fået svar på. Kommunen har meddelt mig, at de ikke kan tage stilling til min sag, før end jeg er færdigbehandlet, de kan ikke tilbyde mig noget, hvorfor så disse samtaler der ikke kan findested, under trusler om fuldstændig økonomisk udslettelse. Jeg sidder med den klare opfattelse, at loven er tilrettelagt således, at kan folk på kontanthjælp ikke, tvinges, trues eller presses i arbejde, så bliver de udpint og udsultet og drevet til selvmord, et synspunkt jeg har forelagt kommunen, at det er min klare opfattelse af deres politik. Den daværende sagsbehandler svarede, ”jamen når folk begår selvmord, så tæller det ikke”. En af grundene til, at jeg ikke kan vende tilbage til arbejdsmarkedet er, at jeg 11 måneder gammel fik en lillesøster, hvilket betød, at jeg blev stillet overfor krav jeg ikke kunne opfylde, krav der blev stillet, for at lette min mors hverdag. Som 4-5 årig, fik jeg overdraget ansvaret for min lillesøster. De krav og forventninger der bliver stillet i det sociale system, det pres, tvang og trusler der bruges, er det samme, som det jeg har været udsat for og som er grunden til den voldsomme psykiske sygdom. Jeg blev i familien ikke accepteret og anerkendt som den jeg er og det bliver jeg stadig ikke. Uanset hvor meget jeg arbejder, kan jeg ikke komme ud af sygdommen, for det hele gentager sig. Det paranoide kommer af, at jeg blev udsat for spontan vold. Jeg blev banket og sendt op på værelset, hvor jeg kunne tænke over, hvad jeg havde gjort. Jeg ved den dag i dag ikke, hvad det var. Når man ikke ved hvorfor man bliver afstraffet, hvad der har udløst det, forstener man fuldstændig, for ikke at udløse ny afstraffelse. Når jeg bliver stillet overfor krav, forventnings-, tids- og arbejdspres mv., så bryder jeg sammen. 22 års intensiv terapeutisk behandling har ikke kunnet og vil ikke kunne ændre på de psykologiske mekanismer der styre de emotionelle reaktioner. Jeg har været udsat for så megen vold og trusler om vold, at jeg ikke har tal på det, jeg er blevet voldtaget og truet på livet 7 gange, den ene gang så voldsomt, at jeg i en kort periode måtte leve under politibeskyttelse. Det lagt oven i den behandling man får i det sociale system, igen lagt oven i en meget svær psykisk sygdom, er så ekstremt, at det ikke kan beskrives med ord. Den behandling jeg har fået af Københavns kommune, har både forlænget og forværret min sygdom. Debatten om kontanthjælpsmodtagere, har udviklet sig til en ren heksejagt. Kontanthjælpsmodtager er i dag blevet gjort til den moderne tids ”jødiske prygelknabe”. Der skelnes ikke mellem årsagerne til, at man er havnet på overførselsindkomst, men lagt for had, bare man er på kontanthjælp. Beskæftigelsesministeren er på tv2.dk citeret for at sige, citat, ”at vi er enige om, at vi skal tage os rigtig godt af dem, som har det aller sværest”. Citat slut. For mig lyder det som en tom udtalelse, der falder til gulvet med et hult drøn. Jeg er sikker på, at Beskæftigelsesministeren mener det vel, men så længe det ikke bliver understøttet af en lovgivning der sikre, ”at der vil blive taget rigtig godt af dem der har det sværest”, hvad det så skal betyde, vil det heller ikke ske. Københavns kommune har tydeligt vist i min sag, at de ikke kan være mere ligeglade. Jeg har klaget til mange instanser og myndigheder og det mange gange. Borgerrådgiveren kritisere og påtaler, men har ikke myndighed til mere, politiet vil slet ikke røre ved an socialsag, Folketingets Ombudsmand har givet op. Der er 2 – 3 års ventetid på at køre en sag ved domstolene, som kun vil munde ud i, at kommunen har foretaget en ulovlig sagsbehandling. Dermed er der ikke længere nogen myndigheder, der kan stoppe kommunens fremgangsmåde, kun én person kan stoppe det og det er Beskæftigelsesministeren. Ifølge loven kan ministeren fastlægge regler for sagsbehandling, afgørelse mv. Jeg vil derfor spørge Beskæftigelsesministeren om, 1. hvad ministeren agter at gøre, for at sikre, at min sag bliver behandlet efter gældende regler og love, herunder spørgsmålene om, at blive fastholdt på kontanthjælp, at der ikke tages udgangspunkt i min nuværende situation, men spekuleres i en tænkt fremtidig situation, formålsprincippet med arbejdsprøvning, medicinering, for syg til førtidspension mm. 2. hvad ministeren agter at gøre, for at sikre, at jeg får den hjælp jeg har behov for. 3. hvad ministeren agter at gør, for at sikre, at når en kommune har erkendt, at den ikke kan tilbyde job, fleksjob, revalidering eller andre beskæftigelsesfremmende foranstaltninger, ikke bare stopper sagsbehandlingen. 4. hvad ministeren agter at gøre, for at genetablere sanktionsmuligheder over for kommuner, der ikke følger gældende love og regler. 5. hvad ministeren agter at gøre, for at give andre myndigheder og instanser myndighed og kompetencer til at skride ind over for en kommune. 6. hvad ministeren agter at gøre, for at en kommune ikke kan ”købe” sig til den rigtige udtalelse. 7. hvad ministeren agter at gøre, for at sikre en faglig kompetent sagsbehandling, forstået således, at den pågældende sagsbehandler har forståelse af og for, hvad fx en psykisk sygdom er. 8. hvad ministeren agter at gøre, for ikke at udsætte fx psykisksyge for pres, men sikre en ydre ro. 9. hvad ministeren agter at gøre, for at fjerne den diskrimination der findes i lovgivning, for muligheden for økonomisk hjælp, uanset alder og psykisk sygdom. 10. om ministeren kunne forestille sig, at personer diagnosticeret med fx psykisk lidelse, bliver flyttet fra Beskæftigelsesministeriet til Sundheds- eller Socialministeriet og væk fra jobcentre. 11. om ministeren kunne forestille sig, at personer diagnosticeret med fx psykisk lidelse, slet ikke kommer på kontanthjælp. En økonomisk angst har grebet dele af folketinget og befolkningen. Et menneske i dagens Danmark bliver ikke længere menneskeligt værdsat, men økonomisk værdisat. Dermed kommer økonomisk nedgang til at handler om en personlig udslettelse. Angsten opstår der, hvor vi mistet fodfæstet i os selv og mister jordforbindelsen. Vi skal hele tiden kunne leve op til krav og forventninger, om kontinuerlig større økonomisk fremgang, vi må gøre vold på os selv for at leve op til de krav og dermed opstår angsten, angsten for fiasko, ikke at kunne leve op til krav og forventninger. Nedskæringer, stramninger og besparelser øger angsten, for at miste arbejdet. Det bedste mod angst er mod, modet til at gå fremad og nå det punkt, hvor vi tør slippe angsten for at blive en fiasko og i stedet blive til en succes. Den største skuffelse med den nuværende regering er, at det menneskelige værd S-R og SF havde som opposition, med regeringsmagten er forsvundet som dug for solen. Regeringen er i stedet begyndt at gå baglæns med stramninger, nedskæringer, i stedet for at gå fremad og sætte det menneskelige værd i fokus. Når jeg taler om socialt bedrageri, er det ikke kun, fordi jeg føler mig snydt for en livsvigtig hjælp. I det sociale system er jeg blevet nedværdiget, ydmyget, blevet krænket og umyndig gjort. Det system, som skulle hjælpe mig i min krise, har i stedet retraumatiseret mig. Ikke nok med, at jeg har skullet forholde mig til de psykiske traumer jeg blev påført i min barndom og ungdom, men skal også forholde mig til det, det sociale system har udsat mig for i form af overtrædelser. Jeg er blevet frarøvet min sidste værdighed og sociale integritet, ikke mindst når man som kontanthjælpsmodtager, bliver udråbt som byld i samfundets siddeapparat, den moderne tids ”jødiske prygelknabe”. Det menneskelige værd er i dag skrottet og udskiftet med en økonomisk værdi. Jeg er sat til kr. 0,00. Kommunen skal ifølge loven tage udgangspunkt i min situation, men tager i stedet udgangspunkt i deres egen økonomi, hvorfor smide flere penge efter et nul. Er det at tage sig godt af de svageste? Dengang. Lille Mette har arbejdet på et projekt hele dagen, hun giver det til sin far og mor, som roser hende og synes det er godt. De vil gemme og passe på det. Mette tænker, hvis de er så glade i dag, hvordan vil de så ikke reagere næste gang? I dag. Lille Mette arbejder på sit projekt hele dagen og giver det til mor og far. ”Hm det repræsentere ikke nogen økonomisk vækst, men er spild af materialer”. ”Hvis du ikke kan gøre det bedre, bortfalder dine lommepenge”. Mette græder, for uanset hvad hun gør, er det bare ikke godt nok. Den eneste egentlige naturressource vi har her i landet, er den der sidder mellem ørene på os og som igennem tiden har gjort Danmark, til den mest luksuriøse østersbanke i verdenen. Påskønnelsen, anerkendelsen, respekten og accepten af os og det vi kan, er mange gange mere værd, end anonyme 100 kr. mere i lønningsposen, som, når de 100 kr. har været gennem skattevæsnets vridemaskine og seksuelt orienterede mistænkeliggørelse, er blevet reduceret til en flad 20’er, lige nok til en sodavandsis. Den ressource der sidder mellem ørene på os, er så uendelig stor og usandsynlig smuk og har givet os Danish Designe, men for at den ressource kan bruges, må den være fri for angsten og frygten for økonomisk udslettelse og fiasko. Økonomisk vækst er fuldstændig afhængig af personlig vækst hvor vi er frie og har muligheden for, at vokse i os selv og kan udvide vores evner, talenter og formåen, at være søgende og afprøvende, for at finde mulige løsninger på det umulige. Det ene af de krav kommunen stiller mig, for at kunne behandle min sag er, at jeg er terapeutisk færdigbehandlet. Jeg har gået i intensivt terapeutisk forløb i 22 år, men jeg har ikke en kinamands chance for at vide, om jeg nogensinde bliver færdigbehandlet, jeg har ingen facitliste til min sygdom, det eneste jeg ved, er, at jeg gør hvad jeg kan, med store økonomiske afsavn og konsekvenser som følge. Det er fint nok at stille krav, men dem der stiller krav, skal vide, ikke at stille krav der er så store, at den der står over for de krav, brækker halsen i forsøget på, at opfylde dem. Dertil kommer, at jeg ikke aner, hvad kommunen mener med færdigbehandlet, hvornår er nok nok. Tilbage i 2004 udtaler kommunens psykiatriske konsulent i ressourceprofilen, at ”det er højst tvivlsom, om yderligere terapeutisk behandling, vil kunne bringe mig tættere på arbejdsmarkedet. Kravene kommer til at blokere for min personlige vækst. Det kan godt være, at det ikke føre mig tilbage til arbejdsmarkedet, men det betyder ikke, at jeg ikke på min måde ville kunne bidrage til samfundet. På kontanthjælp må jeg bare ikke, som jeg har beskrevet i min mail af 9. december 2012, under titlen ”en kunstsocial ide”. Ministeren er citeret for at sige, at de svageste som fx psykisk syge ikke skal udsættes for pres. Derfor spørgsmålene 10 og 11. Når jeg hver 3. måned modtager brev om samtale under trusler om, at miste kontanthjælpen hvis ikke. Hvordan skal jeg overleve? Når jeg ikke kan betale huslejen, hvor skal jeg bo? Er det ikke at lægge et enormt pres på en der i enhver henseende allerede er presset i bund. I de situationer lukker min hjerne ned, det yder pres, kombineret med presset fra de gamle traumer bliver for voldsomt. Jeg reagerer ikke på fx sult og træthedsfornemmelser. Det glæder mig, at ministeren har fokus rette mod de svageste, men der skal mere til, end gode politiske hensigt, for at få rette op på en i forvejen katastrofal situation. For at tydeliggøre min sygdom i forbindelse med denne mail, så har den udløst flere angstanfald, for konsekvensen af mailen er ude af min kontrol. Det paranoide opstår ved, at jeg forventer en negativ respons. Når jeg hører en politibil eller ambulance med udrykning, kryber jeg ind under sengen for at minimere muligheden for fysiske afstraffelse. Vanvittigt, ja, men jeg kan ikke kontrollere de udløsende mekanismer. Jeg ved ikke om ministeren kan omsætte det til en arbejdssituation. Politik og religion danner kun et fællesskab for dem som går op i det og tror på det. Vi forsøger at gøre penge/økonomi til grundlaget for et fællesskab. Penge mere skiller os ad end samler, vi bliver konstant delt op i indtægtsgrupper, hvor vi kan måle, hvor succesfulde vi er i, at opfylde kravene om fremgang. Økonomi bliver konstant brugt som incitament for, ja næsten at vi gør vold på os selv, i fremgangens navn. Men der er et incitament der ligger over, den menneskelig, personlig respekt, accept og anerkendelse, det der er føde for lysten, som bekendt driver værket. Vi bliver konstant truet med påmindelse om krig, terror, naturkatastrofer, økonomisk krise, pandemier og kometer, der kommer lige mod os. Vi har brug for noget andet end penge som fællesskab. Vi har brug for et følelsesmæssigt menneskeligt fællesskab, trygheden i bevidstheden om, at vi er der for hinanden, når krisen rammer, et fællesskab der bygger på menneskeværdet. Jeg ved ikke om det betyder noget, om det spiller nogen rolle for ministeren, men det eneste jeg kan give dig er at sige, at skulle behovet opstå, så er jeg her, for dig, som menneske. De varmeste hilsner Ole Læs evt. også indlægget "Kontanthjælp - det sorte hul" http://www.k10.dk/showthread.php?t=26900 Læs evt. også indlægget "Kunstsocial ide". http://www.k10.dk/showthread.php?t=26902 Sidst redigeret af klanst; 12-05-2013 kl. 23:40. |
![]() |
![]() |
![]() |
#2 |
Administrator
Tilmeldingsdato: 03-06 2012
Indlæg: 915
Styrke: 30 ![]() |
Håber du får hende til at læse det, selvom det er meget usansyneligt.
|
![]() |
![]() |
![]() |
#3 |
Hjemmevant på K10
Tilmeldingsdato: 12-05 2013
Lokation: København
Alder: 59
Indlæg: 225
Styrke: 12 ![]() |
Tjae..... men de er jo nød til at forholde sig til det og svare....ellers kommer det til at se dumt ud for ministeren, hvis det kommer i medierne.
|
![]() |
![]() |
![]() |
#4 |
Hvor skulle jeg ellers være
Tilmeldingsdato: 18-03 2011
Lokation: Muse-by
Indlæg: 175
Styrke: 14 ![]() |
Hej Klanst,
Jeg synes du har nogle rigtig gode pointer med og jeg synes det er godt hvis du kan få det frem til hende Mette F. Jeg kender godt det med at have hængt fast i sytemet i massevis af år og det der med tvangsmedicinering fra myndighederne og systemet. Jeg er desværre fuldstændig tappet for kræfter til at gøre noget i forhold til at klage. Jeg prøver bare på at overleve så godt som jeg kan men ud over det orker jeg slet intet. De smadrer os jo i det her system ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#5 | |
Hjemmevant på K10
Tilmeldingsdato: 12-05 2013
Lokation: København
Alder: 59
Indlæg: 225
Styrke: 12 ![]() |
Citat:
Tak for din kommentar, det er jo altid rart at blive bekræftet ![]() Jamen læser hun det ikke, så kommer der en byge af nye spørgsmål. Desuden har jeg altid en lang række ordfører, som modtagere af mine henvendelser, for at få opbakning fra dem fx. EL. Jeg kæmper naturligvis min egen sag, men også for alle dem der ikke kan, det har jeg været bevidst om fra starten, at gøre det direkte personligt, men også generelt, så hæng du bare på, det er godt nok for mig ![]() Når først jeg bidder mig fast i knæhaserne, bliver jeg hængende. Hvis jeg var en hunderace ville jeg være forbudt hæ hæ.... |
|
![]() |
![]() |
![]() |
#6 |
Hvor skulle jeg ellers være
Tilmeldingsdato: 18-03 2011
Lokation: Muse-by
Indlæg: 175
Styrke: 14 ![]() |
Tak fordi du kæmper på vores vegne det er jeg glad for at du har energien til
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#7 |
Hjemmevant på K10
Tilmeldingsdato: 12-05 2013
Lokation: København
Alder: 59
Indlæg: 225
Styrke: 12 ![]() |
|
![]() |
![]() |
![]() |
#8 |
Føler sig hjemme på K10
Tilmeldingsdato: 01-04 2012
Indlæg: 34
Styrke: 13 ![]() |
hej jeg har ikke læst hele dit indlæg her men kan hjælpe dig for har støt på nogle, §§ her inde som du kan politiandmelde dem personligt og så skal du se så sker der noget. de heddeer §§ 156-157 for ulovligt at bryde loven med ikke og gøre som de skal og du kan dokomatere det hele og så smider du en stævning på disken ude i repcenen og beder om den mederbejder. du skal vise dem til så tror jeg nok de retter mark, fordi det kan givwe dem 4 måneders fængsel såå skynd dig og gøre det så du kan få din sag vidre held og lykke
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
#9 | |
Hjemmevant på K10
Tilmeldingsdato: 12-05 2013
Lokation: København
Alder: 59
Indlæg: 225
Styrke: 12 ![]() |
Citat:
Jeg skal nu lige have det omkring en advokat først, for når jeg går igang, kan der også blive tale om erstatning for overlast og merudgift til behandling. Endnu engang tak for din kommentar og held og lykke med din egen sag. |
|
![]() |
![]() |
![]() |
#10 | |
Webmaster
|
Narj det er nok nærmere straffeloven der er tale om...
Citat:
__________________
|
|
![]() |
![]() |
![]() |
|
|
![]() |
||||
Emner | Emnet er startet af | Forum | Svar | Sidste indlæg |
socialt bedrageri sat i system | østerbro | Politik og Samfund | 8 | 24-03-2013 21:50 |
Penge fra socialt bedrageri | Abraxus | Politik og Samfund | 10 | 17-02-2013 21:50 |
Socialt bedrageri? | kakaoko24 | Politik og Samfund | 12 | 01-02-2013 15:38 |
Socialt bedrageri | Trine | Dit og Dat | 26 | 08-10-2008 02:32 |